Mor, der er en gøg derovre.
Mor!
IVANS BARNDOM
- Kammerat oberstløjtnant... - Hvad?
Vi har fanget en knægt og fik ordre til at føre ham herhen.
Tænd lampen.
Han var ved flodbredden.
Han vil ikke sige, hvad han lavede og nægter at svare på spørgsmål.
Han vil kun tale med hovedkvarteret.
Han virker udmattet, men det er måske skuespil.
Løjtnanten sagde, at han skulle herhen.
- Hvem er du? - Lad mig nu bare tale med ham.
Gå ud. Jeg kalder.
- Hvor kommer du fra? - Jeg hedder Bondarev.
Fortæl nummer 51 i hovedkvarteret, at jeg er her.
Hvem er det? Hvilken stab tilhører du?
Koden er VCH-49550.
Tag dit tøj af.
Tag underbukserne af. Du er vel ikke genert?
Hvad er det der på ryggen? Så svar dog!
Det kommer ikke dig ved! Og lad være med at råbe!
Du skal bare underrette hovedkvarteret om, at jeg er her.
Du skal ikke give mig ordrer! Dit efternavn siger mig ingenting.
Hvis du ikke siger, hvor du er fra, kan du sidde her i et døgn.
Har du tænkt dig at svare?
- Fortæl nu, hvor du kommer fra. - Fra den modsatte flodbred.
Hvad?
- Hvordan kan du bevise det? - Jeg behøver ikke at bevise noget.
Hold op med at forhøre mig, ellers bliver det værst for dig selv.
Meddel nr. 51 i hovedkvarteret, at Bondarev er her.
- De ved, hvad de skal gøre. - Så gør jeg det.
Må jeg tale med nr. 3? Det er nr. 8.
Jeg har en Bondarev her. Bondarev.
- Han kræver, at "Volga" får besked. - Major Bondarev?
Nej, overhovedet ikke. Knægten er omkring 12 år gammel.
Tager du gas på mig? Er du fuld?
- Han siger, at han kommer fra jer. - Han fløj måske over floden?
Det er noget, han har fundet på.
Sig, at hvis han ikke meddeler nr. 51, at jeg er her, så vil han...
Du bad mig om at aflægge rapport, og det har jeg gjort nu.
Du skal bures inde.
- Er du så tilfreds? - Du skulle ringe til nr. 51.
- Hvem ringede du til? - Jeg ringer ikke til hovedkvarteret.
- Så gør jeg det. - Det kan du lige vove på!
Hvem vil du ringe til? Hvem kender du der?
Kaptajn Kholin og oberstløjtnant Grysnov.
Meddel oberstløjtnant Grysnov, at jeg er her.
Ellers ringer jeg selv.
"Bajkal?" Stil mig om til nr. 51 i "Volga".
Nr. 51? Løjtnant Galtsev her.
- Bondarev er her. Han forlanger... - Bondarev? Er han der alene?
Hør nu godt efter, Galtsev.
Ingen spørgsmål og ingen forhør. Er det forstået?
Kholin kommer og henter ham. Sørg for, at han har det godt.
Og pas på... Han kan godt være hidsig.
Det vigtigste er, at han får pen og papir-
- og at du sender alt det, han har skrevet, til mig.
- Er det forstået? - Ja.
- Er du sulten? - Jeg spiser senere.
Jeg kigger ikke.
Må jeg tale med nr. 13?
Vassilijev, hent to spande varmt vand.
Hvad?
Ja, jeg skal vaskes.
Vask dig nu. Jeg kommer om lidt.
Tak.
- Er den dyb? - Ja, selvfølgelig er den det.
I en meget dyb brønd kan man se en stjerne... også i dagslys.
Hvilken stjerne?
En hvilken som helst stjerne.
Jeg kan se en stjerne, mor!
- Hvorfor lyser den? - For os er det dag...
...men for stjernen er det nat.
Det er vel ikke nat nu? Det er midt på dagen.
For os to er det dag, men for stjernen er det nat.
Mor!
- Er de ikke kommet endnu? - Nej, sov bare videre.
- Var du her, mens jeg sov? - Ja. Hvorfor spørger du om det?
- Snakkede jeg i søvne? - Nej. Hvorfor det?
Glem det.
Førhen snakkede jeg ikke i søvne, men nu ved jeg ikke, om jeg gør det.
Jeg er blevet nervøs.
- Ivan! - Kholin!
Katasonitj venter på dig ved træet, men du er her!
Der var mange tyskere, så jeg svømmede herhen.
- Jeg fik krampe. - Svømmede du?
Ja, men du må ikke være vred på mig.
Der var en masse tyskere ved flodbredden.
- Kholin... - Hvor er du blevet mager.
Du er kun skind og ben.
Kør bilen tættere på... Goddag.
Sig til vagten, at han ikke må lade nogen slippe igennem.
Tag den på.
Stop!
Hvor blev du af?
- Hvor skal du hen? - Den skal fyldes med lampeolie.
Hvorfor det? Vi kører jo væk.
Skål for vores gensyn.
Kholin, Katasonitj venter stadig på mig ved træet.
Skål for, at han vender tilbage.
- Nr. 2 her. - Nr. 51.
Hør her... Med hensyn til det, vi diskuterede...
- Vi følger Fjodorovs råd. - Vi har jo allerede besluttet...
- Glem det. Jeg har hørt argumenterne. - Må jeg komme ind?
- Hallo? - Jeg har hørt argumenterne.
Jeg har fået nogle oplysninger fra en pålidelig kilde.
Du ventede altså forgæves hele natten, Katasonitj?
Sæt dig ned.
Ivan er her allerede.
Han kunne ikke nå frem til det hule træ ved flodbredden.
Han siger, at det vrimlede med tyskere.
At der er en masse patruljer.
- Hvordan kom han herhen? - Han svømmede.
Du godeste. En voksen mand ville drukne, men han...
Der er ingen grund til at overdrive.
Stands, Ivan.
Han siger, at du vil sende mig væk fra fronten.
At du vil sende mig til Suvorovskij. Passer det?
Du har narret mig! I går snart til angreb!
Jeg kan hjælpe jer. Du sagde selv, at spioner er vigtige.
Men så beslutter du det her. Jeg rejser ingen steder.
Hvis du tvinger mig til det, slutter jeg mig til partisanerne.
Du skal i træningslejr. Er du med?
Jeg vil ikke høre flere indvendinger. Det ligger fast.
Jeg protesterer! Sig nu, at jeg skal være spion.
Jeg vil gøre mit bedste. Jeg kan bare ikke...
- Sig det til ham, Katasonitj. - Emnet er uddebatteret.
Jeg skal altså enten i træningslejr eller på børnehjem.
Jeg er ligeglad med, hvad det bliver.
Vores ildsted står, hvor det altid har stået...
Hvor blev det nu af?
Jeg lagde det her.
- Er du på vej væk herfra? - Ja.
Alle rejser langt væk.
Hvorfor gør de det? Ingen ved hvorfor.
Jeg har tabt et søm.
Vil du hjælpe mig med at finde det? Kom bare ind.
Vores ildsted står, hvor det altid har stået.
- Det brændte ikke op. - Jeg har fundet et søm.
Det kan ikke bruges.
Lever din mor stadigvæk?
Tyskerne skød også min kone.
Hvor har jeg mon lagt det? Han var en høj fyr...
Med briller.
Og han havde langt hår.
- Hvad hedder du? - Ivan.
Når min kone, Pelageja, kommer hjem, skal huset være pænt.
Ivan!
- Nu er det nok. - Jeg har ikke tid til at jagte dig.
- Det har jeg heller ikke bedt dig om. - Hold så op.
Han var på vej hen til partisanerne. Sæt dig ind i bilen.
Du går ingen steder! Kom så herhen!
Jeg stikker af fra træningslejren.
Jeg stak af fra børnehjemmet, og jeg stikker af fra træningslejren.
"Jeg stak af fra min farmor..."
Åh gud. Hvornår får det her en ende?
Dit fjols, du må da kunne forstå, at kun voksne mænd går i krig.
Du lovede, at du ikke ville give mig ordre til det her.
Ljakhov og Morozov blev slået ihjel, men jeg klarer mig altid.
Og jeg er helt alene i verden.
- Jeg har ingen familie. - Ti stille! Beslutningen er truffet.
Vel er den ej! Hvad bilder du dig ind?
- Du er ikke min far. - Klap så i!
Ellers får du en endefuld.
Jeg stikker af uanset hvad, for jeg bestemmer over mig selv.
Nå, så det gør du...
Du er mit problem.
Ved du, at kompagni 5 har fået lus?
Sengetøjet er ikke blevet desinficeret ordentligt.
- Gør noget ved det. - Javel, kammerat oberstløjtnant.
- Den slags må ikke ske. - Det er forstået.
Når vi sætter offensiven ind, er der ikke tid til den slags.
Det er forstået.
Tak, hr. Oberstløjtnant. Det er et brev hjemmefra.
- Er alt i orden derhjemme? - Ja.
Davs. Jeg har ledt efter dig overalt...
Fortsæt bare, så venter jeg her.
Du er divisionschef. Lad dine underordnede klare det.
Du skal ikke ordne det hele selv.
I øjeblikket er der stille, før offensiven sættes ind.
Men når angrebene begynder... Hvad skal jeg stille op med dig?
Det her er dit ansvar.
Du har to dage til at klare det.
Javel, kammerat oberstløjtnant.
Bare rolig. Det hele løser sig.
- Hvad hedder De? - Masja.
Masja... Det er et smukt navn.
Jeg hedder Leonid.
Folk kalder mig Lonja.
Kender De andre, der hedder Lonja?
Jeg er altså den første?
- Kommer De fra Ukraine? - Nej. Hvorfor det?
- Der er folk høje og smukke. - Jeg bor uden for Moskva.
I Peredelkino. 20 minutter i tog fra Moskva.
Vi bor 300 km fra Krasnojarsk, men alle siger, at de bor i byen.
Der boede maleren Surikov. Ham kender De vel?
Vores by tiltrak forfattere.
Vi så engang Alexej Tolstoj og Kornej Tjukovskij. Han var høj.
De gik en tur i skoven.
- Er De nogensinde blevet såret? - Ja.
Er det nødvendigt, at vi er Des? Kan vi ikke være dus?
- Det er for tidligt. - Det synes jeg ikke.
Gå du bare langsomt frem, så starter jeg. Hvad er det?
- Spindelvæv. - Nå...
Er du ikke en modig soldat? Du er en køn befalingsmand!
- Jeg er bare bange for edderkopper. - Jaså?
Vassilijev! Har du set kaptajn Kholin?
Han gik den vej sammen med militærlægen.
Gå lidt på birkegrenen. Du er jo frygtløs.
Så gør jeg det.
Nu må det være nok.
Hop ned. Jeg griber dig.
Blev du bange?
- Hvorfor gjorde du det så ikke? - Ikke for noget.
Du blev altså bange. Det er helt i orden.
- Jeg tilgiver dig. - Det har jeg ikke brug for.
Nå, ikke?
- Lad mig hjælpe dig. - Jeg kan selv.
Kom her, Masja.
- Hvorfor det? - Kom nu bare, Masja.
- Hvorfor? - Skynd dig.
Skynd dig.
Og gå så din vej. Hører du, hvad jeg siger, Masja?
Af sted med dig. Skynd dig, Masja.
Lad os gå hen og kigge på dine tropper.
Der er de, Ljakov og Moroz.
Gå ud og ryg en cigaret.
- Davs. - Davs.
Giv mig koordinaterne.
Vent på mig på din post. Jeg kommer om lidt.
Kammerat oberstløjtnant...
Jeg har en plade. Vi kan måske høre den på din grammofon.
- Den er ødelagt. - Vi kan reparere den.
Tak skal du have.
Det her sted er det bedste.
Ja, men hvor skal vi gå i land?
Vi går i land længere nede. Ved buskene.
Det er et godt sted.
Vi må aftale med skytterne, at de lader os slippe igennem.
Kunne du ikke have gravet lidt dybere?
- Ved du, hvem der sidder derovre? - Ja.
Hvorfor henter du dem så ikke?
- Har du en båd? - Nej.
Hvorfor lyver du?
- Hvad kommer det dig ved? - Jeg vil vide det.
Du er dårlig til at lyve. Jeg har brug for nogle både.
- Skal du og Katasonitj på spiontogt? - Nej, vi skal på skovtur.
- Ivan skal altså af sted igen? - Ivan, Ivan...
- Hvad er det, der er så morsomt? - Ikke noget.
Du passer godt sammen med den søde doktor.
Jeg sender hende væk.
Hvor er du streng. Har du ingen medlidenhed med hende?
Krig er for mænd. Det er ikke noget for kvinder.
Så gå du bare. Jeg har ikke brug for dig. Mænd!
- Hedder De ikke Majsa? - Jo.
- Husker De mig ikke? - Nej... Det gør jeg ikke.
Vi sad ved siden af hinanden, da vi var til eksamen.
Nå ja! Nu kan jeg huske det.
- Hvor er jeg glad for at se Dem! - Tak i lige måde.
Det er godt, jeg har fundet Dem. Hvad har De lavet efter eksamen?
Jeg har ledt efter Dem! Nu har jeg omsider fundet Dem.
- Vi skal køre. - Jeg fandt Dem. Vi ses igen!
Vi ses igen!
- Kaptajn. Nu er vi her. - Det er godt.
- Goddag, Kholin. - Davs, Ivan.
- Ivan. - Goddag.
- Hjælp lige til, Galtsev. - Held og lykke.
Find noget spændende, Galtsev.
En avis eller noget i den retning. Bare der er billeder i.
Kom her.
- Det handler om spioner. - Jeg har læst det.
- Hvad med det her? - Det har jeg også læst.
- Det her? - Jeg har læst det.
- Du lyver. - Nej.
I hovedkvarteret sad jeg og læste. Jeg læste i tre dage.
Og jeg fandt en fjeder til grammofonen i hovedkvarteret.
Tak. Grammofonen står under sengen.
- Hvad med den store? - Det er en kunstbog.
Er der billeder i den? Må jeg se?
Du skulle have hørt ham. Han lyder som en tysker.
Til næste år vil jeg hverve ham som tolk.
- Se her! Er den tysk? - Ja, det er en gammel radering.
Og den er tysk. Se den radmagre mand på hesten.
Jeg så en, der så sådan ud.
- Se. De slår også folk ihjel her. - Det er bare et billede.
Et billede... Jeg ved, hvordan de er.
- Er det her også en tysker? - Ja, en forfatter eller en læge.
De har ingen forfattere. Jeg har set, hvordan de brænder bøger.
De hældte benzin på og satte ild til dem.
- Soden hang i luften i en uge. - Han levede for 400 år siden.
Hvis han levede dengang, så er det muligt...
Hvis de får øje på os, efterlader vi en flugtvej til Ivan.
Jeg bliver der til sidst.
Forstået?
Hvad er det her?
Galtsev har vist en båd.
Må jeg komme med over på den anden side af floden?
Vi har vist en frivillig.
- Kan du svømme? - Ja, fem gange frem og tilbage.
Sikke en helt.
- Kan du også lide at skyde? - Hold nu op.
Han er så nærtagende.
Du har ingen selvbeherskelse...
- Men du vil med alligevel. - Så beholder jeg bare båden.
Jeg kan selv hente båden.
Bagefter melder jeg dig.
Hold nu op. Selvfølgelig giver han dig båden.
Nu er det nok. Lad os gå hen og se på den.
Du bliver her og hviler dig.
Sikke en kniv! Må jeg ikke få den, Galtsev?
- Jeg ville gerne give dig den, men... - Giv ham den nu bare.
Det er et minde. Den tilhørte en ven, der døde.
- Må jeg låne den til i aften? - Tag den bare.
Hvorfor skal jeg med? Jeg må ikke komme med over på den anden side.
Du må gerne komme med, bare ikke i dag. Efter krigen.
Nu er det nok.
Vi kan lytte til den efter middagen.
Du får også en kniv.
Jeg skaffer en i morgen.
I morgen.
Hvor er Ivans forældre?
Det ved jeg ikke. Tyskerne skød hans mor og søster.
Hans far var grænsevagt. Han er vel også død.
Han har været igennem meget. Ivan har også været partisan.
- Hvad skal der blive af ham? - Ja, hvem ved?
- Katasonitj adopterer ham måske. - Hvorfor gør du det ikke?
Jeg ville gerne adoptere ham, men folk siger...
...at jeg selv trænger til at blive opdraget.
Katasonitj er god til at stjæle både.
Han tager aldrig en dårlig båd.
- Hvilken en skal vi tage, Galtsev? - Den her.
Nej, ikke den... Børn skal ikke deltage i krige.
Hold nu op.
Hvis vi ikke sejler ham over, tager han selv af sted.
Han tænker kun på én ting:
- Han vil tage hævn. - Spar din forklaring.
Han kan ikke se ud over sin egen næsetip.
Du sagde jo, at du ville adoptere, men nu...
Hvad er der med dig? Forsvind... Og hold op med at kalde mig Kholin!
Oberstløjtnanten havde ret. Du trænger til opdragelse.
Gå bare. Jeg melder dig.
Der. Bevar roen.
Det er det vigtigste.
Sådan. Forsigtigt.
Husk, at han skal være i live. Er du med?
Vi er otte under 19 år. De skyder os om en time. Hævn os.
Omring bygningen!
Lad ham ikke slippe ud.
Hænderne op! Kom ud.
Prøver du at gemme dig? Du slipper ikke forbi mig.
Ryster du?
Svar nu! Du skal stå til ansvar for det hele.
Jeg vil...
Tror du, at jeg har glemt det? Du bliver dømt af mig.
Jeg vil... Jeg vil...
- Vil du have te? - Fandens også. Den bedste båd røg.
Vi skal prise os lykkelige for at være i live...
Men du bekymrer dig om både!
Skynd jer!
Kan I ikke skynde jer?
Ivan! Ivan!
Du skal ikke være bange. Det er snart overstået.
Hvad er der?
Jeg er ikke bange.
Jeg har hørt, at du var sammen med partisanerne.
- Hvorfor forlod du dem? - Vi blev omringet i skoven.
Men de sendte mig ud i et fly og anbragte mig på en kostskole.
Jeg stak af. Det var spild af mad på den skole.
Man sidder bare der og opremser dyr.
Det er ikke noget for dig. Du burde være i en træningslejr.
- Bad Kholin dig om at sige det? - Hvad har han med det at gøre?
Det er min egen mening. Du har kæmpet nok. Nu skal du studere.
Det er kun kujoner, der ikke kæmper.
Det er rigtigt. Men drenge som dig skal ikke i krig.
Skal de ikke det? Har du været i Trostjanets?
I dødslejren? Tror du virkelig, at du kan bestemme over mig?
Du fatter ingenting.
Ryger du nu igen? Ja, fortsæt bare.
- Men dine lunger bliver grønne. - Jaså?
Der er jo ingen, der skal se dem.
- Jeg vil ikke have, at du ryger. - Jeg holder op.
Vi tager af sted om halvanden time, men vi spiser først.
- Hvor er Katasonitj? - Han blev tilkaldt.
- Han tog hen til hovedkvarteret. - Hvad mener du?
- Han ønskede mig ikke held og lykke. - Det hastede.
Det forstår jeg ikke. Hvad er der mon sket?
De ved, at vi har brug for ham, men giver ham ordre til at komme.
Han kunne da godt have kigget ind. Han er en køn ven!
- Så skal vi to af sted? - Nej, vi er tre.
Han tager med.
Hold op med at stirre på mig.
- Du ville selv. Er du nu bange? - Nej, det kom bare bag på mig.
Alting her i livet kommer bag på os.
Må jeg komme ind?
Hvad drejer det sig om?
Vi har indplaceret de nye mænd, kammerat oberstløjtnant.
- Hvor? - I andet og tredje kompagni.
- Godt. Gå bare igen. - Javel.
Jeg har valgt dig som en nødløsning. Nu må du beslutte dig.
Jeg vil ikke høre dig klage bagefter.
- Jeg er ikke et pattebarn. - Godt...
- Hvem forlod sin plads? - Det var måske Gusjin.
Fra femte kompagni.
Hvis de opdager, at du er sejlet over floden uden at få lov til det...
...oven i købet helt frivilligt...
...så får vi problemer.
Også selv om du kun er væk i et par timer.
Nu skal du op, Ivan.
Hører du, hvad jeg siger? Vi skal af sted nu.
Katasonitj kunne godt have kigget ind.
Det har jeg jo sagt, at han ikke kunne.
- Du ved da, at han holder af dig. - Han kunne godt være kommet forbi.
- Tag tøj på. Skal jeg hjælpe dig? - Jeg klarer det selv.
Hop.
Så vi kan høre, om der er noget, der rasler.
Ja, tændstikkerne.
Sig mig, er du skør?
Indtag jeres positioner.
Tal med vagten, så opdager han ikke, at vi... Du ved, hvad jeg mener.
Men du må ikke røbe noget.
Har du ild?
Hvem er det?
Det var det rene vanvid. De skulle hente båden og stod og røg.
Kaptajnen var her. Han begyndte at klatre op af skyttegraven.
Han faldt ned igen, og vi hørte ingenting.
Vi hørte ikke engang skuddet.
Kaptajnen prøvede at ruske liv i ham-
- men han var død. Kaptajnen sagde, at vi skulle efterlade ham her.
Det her skal du ikke sige noget om.
Hvem er de?
Det er vores mænd. Ljakhov og Moroz.
De ledte efter dig.
Vi kan godt nå det.
Vent her. Jeg kommer om lidt.
Kom herhen. Her er ikke lige så vådt.
En MG 34'er. Jeg er lidt nervøs.
Jeg er blevet nervøs på det seneste.
Vi burde begrave Ljakhov og Moroz.
Selvfølgelig begraver vi dem.
Vær stille! Der er fri bane. Lad os gå.
Sådan. Nu er vi her.
- Hvordan har du det? - Fint. Jeg går nu.
- Jeg følger dig et stykke vej. - Nej, de får øje på dig.
Jeg kan gå med.
- Jeg bærer dig. - Nej, jeg går selv.
- Vi ses snart. - Ja.
Vi ses snart igen. Vær nu forsigtig.
Hvis angrebet starter, venter du på os ved Fjodorovk.
- Vi ses. - Farvel, Vanja.
- Hvad er der? - Jeg vil have en cigaret.
- Vil du også have din mor? - Hvad er der galt med dig?
Jeg ville gerne være hos min mor.
- De opdager båden! - Er du snotdum?
- Er du skør eller bare dum? - Jeg er nok dum.
Du er et nervebundt.
Når krigen er slut, må du søge lægehjælp.
Det forbandede ler! Nu må regnen gerne fjerne fodsporene.
Han har vist klaret den.
Vent her, så henter jeg båden.
- Når jeg kommer, råber du på tysk. - Halt!
Hvis du bliver nervøs, kan du jo svømme derover.
- Hvad hvis du bliver såret? - Det er ikke dit problem.
- Halt! - Ti stille. Kom her.
Skynd dig.
- Hvem er det? Er det dem? - Ja.
I går var de uheldige, og i dag kan det gå galt for os. Sæt dig ned.
- Er der roligt på flodbredden? - Ja, du skal ikke være nervøs.
- Hvorfor sejler vi ikke tilbage? - Nu falder den første sne.
Tænk nu, hvis han ikke er nået derover endnu.
Hop i vandet!
Lad os skåle for...
Må jeg komme ind, kammerat oberstløjtnant?
Masja! Hvem var det, du talte med?
Ude ved vejen?
- Var det en bekendt? - Ja.
Jaså...
- Ham med brillerne? - Nej, han går ikke med briller.
Jo, han havde briller på, og han så underlig ud.
- Nej, det gjorde han ikke. - Hvad er der galt?
Jeg kom for at sige farvel.
Jeg har forflyttet hende til et hospital.
Det er godt.
Masja...
Kan du høre det, Galtsev?
Kan du høre det, Masja?
Kan I høre stilheden?
Krigen...
- Brødre! - Sejr!
Jeg ved, hvor det er. Følg med.
- Er det langt væk? - Nej.
Kom nærmere.
- Kan han identificere dem? - Det påstår han.
Det er Goebbels, hans kone og hans døtre.
Han slog sin familie ihjel. Han gav dem gift.
Han gav ordre til, at ligene skulle overhældes med benzin...
...og antændes.
- Jeg kan vise Dem det. - Han siger, at han kan vise os det.
I går talte jeg med dem, og i dag...
Han dræbte sin familie og begik selvmord.
I går talte de sammen, og bagefter dræbte han sin familie.
Lad os gå.
Var det ikke den sidste krig her på Jorden?
Du er for nervøs, Galtsev.
Du må konsultere en læge.
Vent, Kholin.
De slog dig ihjel, og jeg overlevede...
Det må jeg aldrig glemme.
Skudt...
Hængt.
Skudt.
Hængt.
Skudt.
Hængt.
Skudt.
Hængt.
Hvor gemmer det svin sig?
Har du en nøgle?
- Der er han jo! - Kom ud derfra.
Du skal få en lærestreg!
Kan du ikke få gang i bentøjet?
- Kom nu. - Din lede partisan!
Det gik jo fint.
Oversættelse: PrimeText International, 2007